User:Inhol24/Crip Theory

Av Ingela Holmström

"In the end, wouldn´t you rather be hearing?" är en fråga som den som är döv ofta får, skriver Robert McRuer i Crip Theory: Cultural Signs of Queerness and Disability (s. 8). Han menar att det finns en uppfattning bland dem som är "funktionsfullkomliga" (eng. "able-bodied") att funktion är att föredra framför ickefunktion och att det är något som alla önskar. Den fråga som egentligen ställs till den döva personen ovan är "Yes, but in the end, wouldn’t you rather be more like me?” (s.9). Funktionsfullkomligheten, skriver McRuer, ses som en ickeidentitet, helt enkelt som ”the natural order of things” (s.1).

Crip Theory: Cultural Signs of Queerness and Disability har sitt ursprung i Cultural Studies, som ifrågasätter sakers beskaffenhet och som betraktar på vilket sätt de är konstruerade och naturaliserade, hur de är inneslutna i komplexa ekonomiska, sociala och kulturella relationer, och på hur de kan ändras (s.2). I cripteorin vänder man bort blicken från funktionsnedsättningar för att istället ifrågasätta normaliteten. McRuer teoretiserar i sin bok konstruktioner som funktionsfullkomlighet och heterosexualitet och kopplingar dem emellan. I bokens andra och tredje kapitel fokuserar McRuer till exempel på högt värderade institutionella och institutionaliserade platser, där kulturella tecken på "queerness" och handikapp förekommer, som på sjukhus och i TV-program och i fjärde kapitlet vänder han sig mot universitetet där han menar att rädsla för queer och handikapp också är tydlig (s. 149).

Det engelska ordet "crip" kan översättas till krympling på svenska och McRuer använder sig av Carrie Sandahl då han förklarar begreppet närmare. Sandahl menar att crip är "fluid and ever-changing, claimed by those whom it did not originally define" och att termen har utökats till att inkludera inte bara de med fysiska hinder utan också de med känslomässiga eller mentala störningar (McRuer, s. 34). McRuer bygger i boken vidare på Sandahls arbete, i ett försök att visa hur cripteorin kan fungera och vad det kan innebära att "komma ut crip".

Att "komma ut crip" innebär bland annat att man avidentifierar sig med de mest familjära typerna av identitetspolitik menar McRuer (s. 57) och som exempel berättar han hur han själv, i Maastrict, år 2004, kom ut som HIV-positiv fast han, såvitt han vet, inte är det (s. 53). Han menar alltså att funktionsfullkomliga som känner en samhörighet med t.ex. handikappkulturen kan välja att positionera sig som crip. Det är dock viktigt, enligt McRuer, att crips som inte själva är handikappade kan erkänna att de privilegier som funktionsfullkomliga har inte magiskt försvinner, bara för att de förnekas på individuellt plan, eftersom de krafter som finns, som ger icke-handikappade människor fördelar, är starkare än en individs till synes frivilliga förnekande av dem (s. 36).

Med hjälp av frågor som handlar om vem man är eller inte är, så kan man ställa upp några preliminära principer för cripteorin, menar McRuer. Vi kan enligt honom säga att cripteorin eller att "komma ut crip" nu eller i framtiden kan medföra att man ska:

(s. 70ff)
 * 1) Kräva handikapp och en handikappidentitets-politik trots att det samtidigt fostrar till en konkurrerande relation till denna identitetspolitik.
 * 2) Göra anspråk på queers historia om att komma ut ("ut ur garderoberna, in på gatorna"), medan man samtidigt emotsäger moderkulturen.
 * 3) Begära att en annan värld är möjlig - att en tillgänglig värld är möjlig.
 * 4) Insistera på att en "handikappad värld" är möjlig och önskvärd.
 * 5) Röra sig bortom ramperna, mot frågor som rör hur privat eller offentlig kultur som handlar om förmåga eller oförmåga är föreställd, förverkligad, placerad och befolkad.

Man skulle, enligt McRuer, kunna dra slutsatsen att vi alla är queer/handikappade eftersom vi lever i kroppar som har skapats och börjat existera, innan alla särdrag blivit lyckosamt placerade i dem. McRuer vill dock både motsätta sig denna tanke och utveckla den vidare. Detta leder till att han ser på frågor som "Actually, we´re all disabled in some ways, aren´t we?" (från Linton resp. Gill) som att de på ett indirekt sätt talar om för en individ att han/hon inte behöver tas på allvar. På några viktiga sätt är vi alla inte handikappade/queer, menar McRuer, för "The fact that some of us get beaten and left for dead tied to deer fences or that others of us die virtually unnoticed in underfunded and unsanitary group homes should be enough to highlight that the heterosexual/queer and able-bodied/disabled binaries produce real and material distinktions" (s. 157).

Kommentarer
Här kan du skriva in de kommentarer eller tankar du har kring min text ovan.