User talk:Marie Nk

Hi Marie and other KOIIAns!

I've found your project on Wikiversity today because I noticed Karin's edits to a couple of your pages, and I've noticed that you guys haven't really been in contact with the rest of the Wikiversity community. I've written a section about your project at the Wikiversity Colloquium, the central meeting place of the Wikiversity community, and I've added an message box to your pages at Wikiversity so that English-speaking people have some context to understand what is going on when they see a Swedish page. Could you have a look at what I've written at the Colloquium page and weigh in and correct any mistakes I've made? Thanks!

In any case, it's cool to have you here! Med vänliga hälsningar, Benja 20:44, 4 April 2008 (UTC)

Några reflektioner efter läsning av '''Alan Davies (2003) The Native Speaker: Myth and Reality, 2nd ed. Clevedon: Multilingual matters Ltd.''' Om författaren Alan Davies är Professor Emeritus i Applied Linguistics vid University of Edinburgh. Han har forskat och undervisat i English och Applied Linguistics i Kenya, Nepal, Australien, Hong Kong samt i Storbritannien.

I förordet betonar Alan Davis sin egen uppväxt i South Wales och att han likt en proselyt förväntades välja sin identitet. I barndomshemmet talades engelska trots att hans mor som var native-speaker of Welsh och hans far som var Welsh men talade engelska. Alan Davies förklarar detta med att föräldrarna, som många i den generationen, förmodligen ansåg att English representerade modernitet, öppenhet, nya idéer och emanicipation. I hans skola blev Welsh marginaliserad till förmån för English. Alan Davies menar att det är möjligt att överföra detta gynnande av English som ett sätt att förutsätta en tillgång för minoritetsbarnen till majoritetens kultur, språk och samhälle. Argument för detta handlande lär ha varit att barnen redan hade Welsh så de behövde utsättas för English och den enda platsen där detta kunde ske var i klassrummet. Davies exemplifierar att även The native English blev av non-Welsh speaking South Walians en stigmatiserad mångfald, stigmatiserade av sig själva och av andra. De var varken Welsh speaker eller det mer prestigefulla speaker of English. Davies berättar om sina tillkortakommanden i att lära sig Welsh som främmande språk trots en schemalagd lektion dagligen under ett års tid i skolan. När han däremot under en 12 veckor lång sommarvistelse med ”the right mental set” befann sig i rätt kontext gick det både lätt och snabbt att lära sig språket. Med dessa exempel utifrån sig själv vill Alan Davies visa att känslan är viktig för mänsklig erfarenhet, så även påståendet att identitet skapas via språk.

The Native Speaker: Myth and Reality Första upplagan av The Native Speaker: Myth and Reality utkom 1991 och satte igång en debatt om hur native-speaker respektive non-native-speaker skiljer sig åt, samt om ”native speaker” har någon giltighet. I The Native Speaker: Myth and realitet slår Davis fast att den fundamentala skillnaden dem emellan är förutbestämd samt att det är en fråga om makt. De som gör anspråk på att ha Native speaker status har ansvarstaganden i form av självförtroende och identitet. De måste känna sig säkra i rollen som native speakers, identifiera sig med andra native speakers och bli accepterade av dem.

Davis definition av native speaker är:

The native speaker is for a start one who can lay claim to being a speaker of a language by virtue of place or country of birth. But birth place alone as a defining characteristic seems too restricting since children can be moved very quickly after birth from one country to another. We need to add the notion of adoption as an alternative; the definition then becomes; by place or country of birth or adoption. There is the further sense of ascription – a person does not choose to be, can´t help being a native speaker” ( Alan Davies 2003, viii).

Native är besläktat med naïf och får i den betydelsen beteckna medfödd, alltså något man inte kan göra något åt. Tillsammans täcker de attributen för såväl den sociolingvistiska (land, födelse eller adoption) som den psykolingvistiska (att inte själv kunna rå för) hos native speaker. The native och the natural kan komma i konflikt när någon önskar att byta identitet, exempelvis att tillhöra en ny grupp. Native, naïf och natural är viktiga i Davis argumentation. Han skriver:

What I try to show in this book is that being a native speaker is only about naïve naturalness, that is about not being able to help what you are. It is also, and in my view more importantly, about groups and identity: the point is that while we do not choose where we come from we do have some more measure of choose of where we go to. Difficult as it is, we can change identities (even the most basic etnicity, that of gender), we can join new groups. Alan Davies 2003, viii)

Att vara en native speaker i Davies mening innebär att det både är en process(användning) och en produkt(mäta resultat). Att vara en native speaker uppfattas som något positivt. En native speaker är ingen learner, eller lack of malfunction. Första gången termen native speaker användes var ,som Alan Davies funnit det, 1933 av Bloomfield i Language.

Att referera till The Native speaker Davies ifrågasätter Fergusons påstående att mycket av den verbala kommunikationen i världen sker mellan människor som inte talar sitt modersmål, utan kanske deras andra, tredje språk, förvärvade på ett eller annat sätt genom appropriering. Denna typ av språkanvändning förtjänar uppmärksamhet av lingvisterna och lika mycket av deras traditionella forskningsobjekt. Davies hävdar att hela mystiken med native speaker och modersmål skulle företrädesvis tyst avstanna från lingvisternas uppsättning av professionella myter om språk. I sin diskussion vill han visa det inte råder någon tvivel om den ”mytlik rekvisita” i idéen om the nativ speaker samt besvara frågan om the native speaker även handlar om reality.

Teoretiskt sätt är the native speaker konceptet tvetydigt. Det ställer, menar Davies, frågor om relationen mellan partikulär och universal. Noam Chomsky, som en förkämpe för den universalistiska positionen, lyfter fram statusen hos the native speaker som den starkaste möjligaste meningen av ärvd bestämning på talets förvärvande, vilket som han ser det, måste innebära att vara människa är att vara en native speaker. Med detta resonemang, menar Davies, finns inget intresse för ”developmental states or stages”, ej heller att studera skillnaderna native - non-native, languges - dialects. En central tvetydighet som Chomsky lyfter fram med ”the native speaker idea” är att användandet knyter an till både person och ideal. The native speaker i hans ögon är samtidigt ”arbiter of a grammar” och ”somewho being the model for the grammar”. Enligt Alan Davies använder lingvisten Michael Halliday inte termen native speaker utan menar att mother tongue är mer relevant eftersom inget språk helt kan ersätta detta. På modersmålet möjliggör:

(1)	saying the same thing in different ways, (2)	hesitation, and saying nothing very much (3)	predicting what the other person is going to say (4)	adding new verbal skills (learning new words and new meanings) when talking and listening. (Citerat i Alan Davies 2003, s3)

Halliday menar att detta kan vi aldrig lära oss på ett andra språk, likaså är det möjligt men svårt för en vuxen att på ett andra språk bli en native speaker på målspråket.

Den amerikanska lingvisten Leonard Bloomfield använder inte termen native speaker utan skriver istället the native language. Han menar att ett barn inte talar standardspråk utan först efter att barnet har kommit till skolan formas hhennes språk i undervisningen till ett standardspråk. Bloomfield anser att inget språk är som the native language, det som man har lärt sig i mammas knä. Språkliga misstag ser han som dialektala former burna till standardspråket. Bloomfield har skrivit att det första språk människan lär sig tala är hennes native language, därmed blir hon också en native speaker på detta språk. Davies beskriver att en poäng med detta resonemang är att barnet lär sig att tala när de lär sig att göra något annat, exempelvis genom observation, deltagande eller interaktion med människor i deras omgivning.

Mary Tay undersöker native speakers relation till sk New Englishes(Singapore, Indien etc). Hon beskriver att det råder en brist på klarhet i definitioner och noterar att de två faktorerna ”pirority of learning” och ”unbroken oral tradition” vanligtvis åberopas först. Tay beskriver att en native speaker of English, som inte kommer från USA eller Storbritannien, är en som har lärt sig engelska i barndomen och fortsätter att använda det som sitt dominantspråk samt har nått en viss nivå av språkligt flöde. Hon fortsätter att utveckla begreppet, om en person lär sig English senare i livet kommer hon förmodligen inte att lyckas uppnå ett flöde som en native. Om en person lär sig English som barn, men som vuxen inte använder språket som ett dominant, blir hennes native flöde i språket möjligt att ifrågasätta.

Native Speaker- några aspekter på den praktiska betydelsen Paikeday har visat på en diskrimminerande brist i användandet hos de som inte har de ideala native speaker attributen. Paikedays lösning tycks vara att separera den idela och operativa betydelsen av native speaker till kriterier av användbarhet och personlig historia till kriterier för ideal membership. Davis visar att det inte är helt enkelt att använda denna modell. För det första, om the native speaker representerar en idealiserad modell, blir det för det andra så att en individuell native speaker i sig själv används som ett exempel på en sådan modell. Termen native speaker kan i en vardaglig betydelse också orsaka förolämpningar samt en känsla av att bli ignorerad. Davis beskriver att exempelvis en engelsktalande från en forna koloni ser sig själv som en native speaker of English men brister i självförtroendet för att betrakta sig själv som en native speaker. I hans ögon är gränsdragningen mellan the native speaker lika mycket skapad av non-native speaker som av native speaker själva.

Några tankar efter läsningen av kapitel 1 och 6 i Continua of Biliteracy. An Ecological Framework for Educational Policy, Research, and Pratice in Multilingual Settings, (2003) edited by Nancy H. Hornberger

Om författaren Nabcy H. Hornberger är professor i pedagogik, Director of Educational Linguistics vid University of Pennsylvania Graduate School of Education. Hon är också sammankallande till det årliga Ethnography in Educational Research Forum. Hon har specialiserat sig inom sociolinguistics, language planning, bilingualism, biliteracy och educational policy and practice for indigenous and immigrant language minorities i USA, Latinamerika samt internationellt. Hornberger skriver, undervisar, föreläser och arbetar som konsult på dessa områden världen över.